Serbia tähyää Euroopan unioniin
![Belgrad](/wp-content/uploads/sites/19/2017/04/ID-52443-GUID-464F9F24-E1A6-4E9D-9830-7DAB08D1B9F5.jpeg)
Serbia jätti EU-jäsenyyshakemuksen 22.12 2009. Balkanin maista Montenegro ja Albania ovat jo aiemmin jättäneet hakemuksensa. Kroatian kanssa neuvotellaan jäsenyydestä ja Makedonia on jo hyväksytty ehdokasmaaksi.
Hakemuksen jättäminen on vasta ensimmäinen askel kohti EU-jäsenyyttä. Tämän jälkeen EU:n neuvoston on virallisesti pyydettävä komission kantaa (avis) hakemukseen. Komissio laatii hakijalle noin 4500 kysymystä, jotka käsittelevät politiikkaa, taloutta ja hallintoa. Vastausten perusteella komissio tekee arvion, minkä jälkeen neuvosto voi virallisesti päättää ehdokasaseman myöntämisestä hakijamaalle. Liittymisneuvotteluja ei aloiteta automaattisesti, vaan neuvoston on päätettävä siitä yksimielisesti, kun ehdokasmaa on täyttänyt tietyt peruskriteerit. Komissio julkaisee syksyisin edistymisraportin, jossa arvioidaan ehdokas- ja hakijamaiden etenemistä liittymisprosessissa.
EU:n Länsi-Balkanin politiikka perustuu vakautus- ja assosiaatioprosessille (SAP), jonka eteneminen on jäsenkriteerien ohella edellytys maan EU-jäsenyydelle. Prosessin tavoitteena on edistää vakauteen ja nopeaan markkinatalouteen siirtymistä, alueellisen yhteistyön edistämistä ja yhdentymistä Euroopan unioniin. Prosessilla autetaan maita eurooppalaisten standardien omaksumisessa ja täytäntöönpanossa. Se muodostuu sopimussuhteiden solmimisesta, EU:n tekemistä kauppamyönnytyksistä ja taloudellisesta tuesta.
Serbia sai komissiolta myönteisen edistymisraportin
EU: n 14.10.2009 julkaisema edistymisraportti on Serbialle myönteinen, mutta tehtävääkin maalla vielä on ennen kuin varsinaiset neuvottelut EU-jäsenyydestä voidaan aloittaa. Raportin mukaan, Serbia on edistynyt hyvin EU:n kanssa tehdyn väliaikaisen sopimuksen määräysten täytäntöönpanossa ja toteuttanut tärkeitä uudistuksia. Tämä todistaa maan sitoutuneisuutta EU-jäsenyysprosessiin. Edistystä on tapahtunut muun muassa ihmisoikeuksien, tasa-arvon ja lasten oikeuksien alueilla.
Serbia on myös edistynyt jonkin verran matkalla pysyvään ja toimivaan markkinatalouteen. Lisäponnisteluja kuitenkin tarvitaan, jotta maa keskipitkällä aikavälillä selviää kilpailupaineiden ja markkinavoimien kanssa EU:ssa. Serbian integraatiota edistävä EU:n vapaakauppasopimus tuli voimaan 7.12.2009.
Serbian yhteistyö ICTY: n (International Criminal Tribunal for the former Yugoslavia) kanssa on parantunut. Täysi yhteistyö ICTY: n kanssa on keskeinen painopiste EU: hun liittymiseksi.
Serbialle myönnettiin viisumivapaus joulukuussa
Euroopan unionin ministerineuvosto päätti vapauttaa Serbian, Montenegron ja Makedonian kansallisen biometrisen passin haltijat viisumivelvollisuudesta. Vapaus tuli voimaan 19.12.2009. Viisumivapaus koskee muita EU-maita, paitsi Iso-Britanniaa ja Irlantia, sekä Islantia, Norjaa ja Sveitsiä.
Viisumivapautta juhlittiin Serbiassa julkistamalla ”Europe for Everyone” (Eurooppa jokaiselle) – projekti. Osana projektia järjestetyn kilpailun voittajat, kaikkiaan 50 Serbian kansalaista, jotka eivät aiemmin olleet käyneet EU-maissa, saivat mahdollisuuden viisumivapauden ensimmäisenä päivänä matkustaa ryhmänä Roomaan, Pariisiin, Berliiniin ja Brysseliin ja viettää kaksi päivää jokaisessa kaupungissa.
Unionin jäsenyyden ehdot eli Kööpenhaminan kriteerit
Eurooppa-neuvoston huippukokouksessa Kööpenhaminassa 1993 jäsenmaat määrittelivät unionin jäsenyyden ehdot, ns. Kööpenhaminan kriteerit. Niiden mukaan liittyäkseen EU:iin valtiolla on oltava:
- vakaat hallinnolliset rakenteet, jotka takaavat demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen toteutumisen, ihmisoikeudet sekä vähemmistöjen suojelun ja oikeuksien kunnioittamisen,
- toimiva markkinatalous ja kyky selviytyä EU:ssa kilpailun ja markkinavoimien paineesta ja
- kyky noudattaa jäsenyyden mukanaan tuomia velvoitteita mukaan luettuna poliittisen unionin sekä talous- ja rahaliiton tavoitteet.
Lisäksi hakijan tulee mukauttaa lainsäädäntönsä unionin yhteiseen säännöstöön eli acquis communautaire’een. Yleisperiaatteeksi on sovittu, että maita kohdellaan yhdenmukaisesti ja että liittymisprosessin eteneminen riippuu maan omasta edistymisestä.